19 грудня – день пам’яті святителя Миколая Чудотворця.
Ім'я Миколай має грецьке коріння. Воно утворее від глаголу "νικαο", що означає "перемогти" і знак "λαός", що означає "народ".
Таким чином, Миколай - "переможець народів". Якщо зараз для нас в імені Миколай не чутно звуків зброї, ні переможного кличу, воно сама по собі не породжує образів і прикладів доблесті, честі та справедливості, це не означає, що їх там немає. Називаючи дитину іменем Миколай, наші предки завжди вкладали саме такий сенс. Взагалі, у нас ім'я Миколай завжди асоціюється з любимим святим - святителем Миколаєм Чудотворцем.
Хоча в церковному календарі пам'ятних днів святого Миколая Мирлікійського не так багато: 19 грудня (6 грудня за старим стилем) - Успіння, 22 травня (9 травня) - Перенесення в могилу в Бари, 11 серпня (29 липня) - Різдво святого Миколая.
Святий Миколай був родом з Малої Азії. Він родився в III столітті в лікейському місті Патари по молитвам батьків, які довгий час не мали дітей. Хрестили дитину з іменем Микола, вони виховали майбутнього святого в вірі та благочесті. Бісскопом міста Патари був дядько святителя Миколая, теж доречі Миколай. Він бачив, яке життя веде дитя, бісскоп запропонував батькам віддати сина на службу Богові. Виявилось, що саме таку обіцянку вони дали, коли молились про народження дитини. Святий Миколай був висвячений у пресвітери і швидко очолив єпархію свого дядька, яка відправилася в Палестину.
Святий Миколай був з заможної сім'ї, тому, коли його батьків не стало, він отримав великий спадок. Всі його статки роздавались на благодійність. Розповідається, що одного разу Миколай проходив поруч з будинком бідняка, у якого було три незаміжні дочки. Випадково, він дізнався, що бідняк має пожертвувати честю дівчини, щоб отримати хоть якісь кошти для її приданого. Святий Миколай спас сім'ю від погибелі: під покровом ночі кинув у вікно конверт із золотом. Скоро бідняку вдалося видати заміж старшу доньку, потім середню й молодшу.
Через деякий час святитель Николай потрапив у місто Миру, столице Лікії, де його ніхто не знав. Він жив як бідняк, але з дня на день відвідував богослужіння. В той же час в Мирах помер архиєпископ. І на нараді бісскопи спробували вибрати нового. Одному з старців було видіння, що архієпископ повинен стати перший, хто зайде до ночі в храм. Ним виявився святитель Миколай.
Святитель славився багатьма чудесами: спас Лікию від голоду, під час розпаду ворожнечі в Фригії, допомагав трьом імператорським воєводам смирити натовп та врегулювати конфлікт мирним шляхом. Дізнавсшись про намічену страту трьох невинно засуджених, прибув туди і зупинив меча палача.
Помер святитель Миколай 19 грудня (6 грудня за ст.стилем).
Ілюстрація: мережа Інтернет
Святий Миколай особливо шанується серед моряків. Найімовірніше це пов'язано з декількома чудесами, описаними в житії святителя Миколая. Одного разу він плив на кораблі. Під час подорожі святитель Миколай передбачив морякам страшну бурю, яка повинна була ось-ось обрушитися на судно. Так і сталося. Шторм був жахливим. Супутники святителя Миколая в розпачі просили його молитися Богу про позбавлення від смерті. Святитель всіх втішив, велів мужатися і сподіватися на Бога. Буквально відразу по його молитві вітер стих і море заспокоїлося. Тоді ж сталося інше диво. Один з матросів зірвався зі щогли і розбився на смерть. Святий Миколай Чудотворець воскресив його своєю молитвою на очах у здивованих супутників. Після чого корабель благополучно пристав біля берегів Олександрії.
Історія про допомогу святителя Миколая морякам під час шторму в житії повторюється двічі. Другий раз в оповіданні йдеться про моряків, які з Єгипту прямували в Лікію і також потрапили в бурю. Знаючи про уславленого архієреї і не сподіваючись на порятунок, вони подумки закликали святителя Миколи молитися про них. Сталося диво. Раптом у корабельного керма всі побачили святителя Миколая, який керував судном.
Святитель Микола широко шанувався в Європі. Про нього ходило багато переказів і легенд: як він підкладає монети в виставлені на поріг будинку черевики, підкидає в вікна солодощі. А в X столітті в Європі з'явилася пісня, в якій житіє було видозмінено. І три невинно засуджених на страту жителя міста Мири були замінені в тексті пісні на трьох дітей. Побутування цієї пісні підкреслювало, що святитель Миколай - покровитель дітей. Трохи пізніше в Європі, спочатку в кафедральному соборі в Кельні (в X столітті), а потім вже і за межами Німеччини, з'явилася традиція на день пам'яті святителя Миколая роздаватимуть дітям у храмі солодощі. Традиція полюбилася, і вже пізніше батьки стали вішати над каміном шкарпетки, куди слухняним дітям в день пам'яті святого клали ласощі, а неслухняним - різки. В слов'янських краънах подарунки кладуть пыд подушку.
Остаточною трансформаціэю святителя Миколая в Різдвяного діда, найімовірніше, ми зобов'язані Мартіну Лютеру і Реформації, яка виключила шанування святих, але не виключила традиції. Трохи пізніше, в епоху контрреформації, дітям стали знову вручати подарунки від імені святителя Миколая. З тією лише різницею, що отримували вони їх на Різдво.